Jag varnar er. Jag är mr Butterfield. Det är min linje, mina passagerare.
Besvärar ni dem, så förföljer jag er till världens ände.
Vi ska inte besvära nån. Vi vill bara ha det som ligger under presenningen.
Djuren verkar ha gått över åsen. Jag kan höra dem.
Hur tog de sig över här? Kom, pappa. Vi hämtar dem.
Låt dammet lägga sig först.
Ben...
- Säg åt dem att stanna där. - Stanna där!
- Vad vill ni? - Jag vill ha min boskap!
- Han får vänta fem minuter. - Vänta fem minuter!
- Tänker du finna dig i det? - Jag har inget val.
Stå stilla! Annars dödar jag honom.
Lyft upp honom och sätt honom på hästen.
- Tänker du inte göra nåt? - Och bli skjuten, jag också?
Det måste vara Ben Wade och hans gäng.
- Vad heter han? - Bill Moons.
- Var bor han? - Han bodde i Contention City.
- Ta med honom dit. - Mina passagerare ska till Bisbee.
Ta med honom till Bisbee och sätt honom på nästa diligens.
Där man bor ska man också begravas.
- Vi behöver era hästar. - Varför det?
Annars rider ni till sheriffen. Sitt av.
Gör som han säger.
Vi släpper dem strax hitom Bisbee.
- Min pappa kommer att döda er! - Mark.
Vi hämtar djuren.
- Kan ni hjälpa oss? - Jag måste samla in djuren.
- Kan ni låna oss en häst? - Jag kommer tillbaka med en.
- Vad har hänt? - Diligensen rånades.
- De tog våra hästar. - Och dödade kusken!
Dödade de kusken?
En av rånarna lastade av väskor från taket.
- Kusken använde honom som sköld. - Då sköt rånarna honom.
- Det var Ben Wade. - Ben Wade?
Vad gjorde du?
- De var tolv stycken... - Vi stod stilla som de sa åt oss.
- Vi bara såg på. - Vad skulle vi ha gjort?
Pojkar!
Sadla ett par hästar.
Jag borde väl ta med vatten till dem också.
Skönt att ni är välbehållna. Vad som helst kunde ha hänt.
- Vi var aldrig i nån fara. - Det är bara så hemskt.
- Vad då? - Ingenting.
- Vad är det? - Ingenting.
Det är hemskt att man bara står och ser på.
Det händer ofta saker när man bara kan stå och se på.
Men när det händer dig och pojkarna är med...
Sånt är livet. De kommer att få se mycket hemskheter.
Folk blir dödade. Man kan dö av blixten.
Tre år i rad har boskapen dött av torka.
Jag kan inte framkalla regn. Ska jag kyla av solen, kanske?
Dan, varför är du så tvär?
Du verkar tro att jag är nån annan än den jag är.
Jag kan inte sätta efter rånare när djuren dör.
Kan jag inte rädda dem, vet jag inte vad jag ska göra.
Tio års slit.
Tror du att jag vill förlora gården?
- Parkers boskap dör inte. - Naturligtvis inte.
Han har en bäck som inte torkar ut.
- Har du bett honom få använda den? - Vad tjänar det till?
Sex månader kostar 200 dollar. Var ska jag få det ifrån?
Du måste göra nåt, Dan. Du kan inte bara stå och se på.
Du sliter, jag sliter och pojkarna...
Det kanske blir regn.
- Kan du inte låna pengar i stan? - Jag avskyr att tigga.
Ett lån är inte att tigga. Det kan bli vår räddning.
Jag kan alltid försöka.
- Ska du leta efter hästarna, pappa? - Jag ska rida in till Bisbee först.
Ett lån räcker i sex månader. Då måste det ha kommit regn.
Allt det här är grönt om sex månader. Djuren är feta, pojkarna också.
Du och jag kanske inte är så trötta hela tiden.
Om sex månader blir allt bra.
Ja, då blir allt bra.
Skål för chefen. Tyvärr tvingades han offra en av oss.
Men hade inte han dött, kunde nån av oss andra ha gjort det.
Chefen?
Är sheriffen inne?
Säg till honom att diligensen från Contention rånades.
De har inga hästar.
- Hörde ni vad jag sa? - Ja då.
- Varför säger ni inte till honom? - Han tar sin tupplur nu.
Så bra, då blir han inte trött.
Kommer ni norrifrån?
Här tar alla sig en tupplur mellan ett och två.
Alla, utom ni.
Chefen tar sin tupplur nu. Jag tar min mellan två och tre.
Då kommer vi för tidigt.
- Livnär sig chefen på det här? - Han sysslar med annat också.
- Vad då? - Han lånar ut pengar till ranchägare.
Förvarar han pengarna här?
Han har inga pengar. Det är ingen som kan betala tillbaka.
Om mina karlar ställer för mycket frågor, så säg bara till.
Vi har drivit boskap i tre månader. När man kommer in här-
- och ser en söt flicka som ni... Det är trevligt.
Hur långt är det till mexikanska gränsen?
Det är ingen som vet exakt.
Vi ska nog hitta den.
Säg till sheriffen att diligensen rånades-
- och att kusken blev dödad.
Dödad?
Om nån är död, ska jag väcka honom. Annars vill han inte bli väckt.
Diligensen har blivit rånad och Bill Moons dödad.
Karlarna utanför såg det!
- Var då? - 16 km härifrån.
De tog hästarna också.
- Hörde ni det, sheriffen? - Varför ingrep ni inte?
- Vi var utspridda. - Vi såg det bara på håll.
Hämta de andra.
- Vem jobbar ni för? - Prairie Cattle Company.
- Har de boskap här? - Vi ska hämta 60 000 djur i Mexiko.
- Då stannar ni inte länge? - Nej, vi ska bara ta ett glas.
Alex Potter!
Han har reumatism! Förresten har han sålt sin häst.
Han får låna en av mina hästar!
Misstänksam gammal get...
Var är Alex Potter?
Han verkar inte vilja lämna stan så länge vi är kvar.
Ta er över gränsen. Vi träffas i Nogales i kväll.
- Varför dröjer chefen? - Lugn, han kommer.
Han klarar det där uppbådet med bönder ensam.
Kom nu.
- Har jag inte sett er nånstans? - Har ni?
Ja. Har ni...
Har ni arbetat i Cheyenne?
El Paso?
Har ni arbetat på Blind Irishman i Dodge City?
Ja, jag sjöng där. Roligare har jag aldrig haft.
Varför slutade ni?
Jag fick besvär med hosta. Doktorn ordinerade torrare luft.
Då har ni verkligen kommit till rätt ställe.
Jag gjorde av med en förmögenhet på den baren.
Minns ni en flicka som hette...Pauline?
- En kraftig flicka. - Och Velvet?
Jag spenderade 300 på henne en kväll.
De hade äkta klänningar från Paris, och parfym.
Man ska behandla kvinnor väl. Jag skulle ha offrat allt för henne-
- men hon gifte sig med delstatsguvernören.
- Finns det gott om yngre män här? - Nej, alla är äldre.
Det måste bli ensamt.
Hallå där! Var är de? Vart tog de vägen?
- Alex! - Det hållet.
- Tänker ni inte hjälpa till? - Jag kan inte.
- Hur såg de ut? - Tre storväxta män på tre vita hästar.
Tre vita män på tre storväxta hästar?
- Sjunger ni nåt nuförtiden? - Vem ska jag sjunga för här i Bisbee?
Ni ser lite mager ut.
Jag känner mig mager.
Jag har inget emot magra flickor, bara de har blå ögon.
- Har ni blå ögon? - Bruna.
Det gör inget. De måste inte vara blå.
- De begravde väl sin kumpan här. - Det kunde gärna ha varit fler.
Är ni sheriffen?
- Såg ni Butterfield-diligensen? - De fick med sig ett parti guld.
- Såg ni vartåt de red? - Mot Bisbee.
Såg ni dem inte? De var tolv stycken, alla på mörka hästar.
- Såg ni dem inte? - Jo, det gjorde vi.
De gav sig av. - Cy, hjälp diligensen.
- Vi tror att det var Ben Wade. - Det var som tusan!
Jag stod öga mot öga med Ben Wade.
Sheriffen! Har ni tagit fast dem än?
- Det var de där männen i Bisbee. - Jaså?
En av dem är fortfarande kvar. Han gick in på saloonen.
- Har du druckit nu på morgonen? - Jag smakar aldrig nåt före middan.
- Varför tar vi inte fast honom? - Tänk om det är Ben Wade.
- Vad hjälper det att ta fast honom? - Vi burar in honom.
Tills gänget kommer tillbaka?
Än har ingen lyckats bura in honom.
Vi tar inte fast honom om vi står kvar här.
- Kommer du, Dan? - Jag kommer.
Det slutar bara med att nån blir skadad!
- Tror du att du kommer tillbaka? - Det ser inte så ut.
- Jag tänkte nästan det. - Jag stannar aldrig länge på en plats.
Bryr du dig om det?
Det är klart jag gör.
Du får se dig omkring, jag är fast här.
Men jag klagar inte. Jag har fått nåt att minnas.
Jag också.
Lustigt, vissa män kan man träffa varenda dag i tio år-
- utan att fästa sig vid dem.
Andra män träffar man bara en gång, men minns dem resten av livet.
- Kommer du? - Jag ska bara dricka ur.
Det är en man på väg hit.
God dag, mr Evans. Vill ni ha nåt?
- Kan jag hjälpa er? - Ni drev bort mina djur.
- Ni fick tillbaka dem. - Det tog mig halva dan.
- Vad är en halv dag värd? - Jag får två dollar för en hel dag.
- Ni får två dollar för en halv dag. - Då är jag nöjd.
- Där är två till. - Varför det?
Till era pojkar. Jag brukade deras tid också.
Jag vill ha två till för att ni tröttade ut djuren.
Två till för uttröttade djur.
Nåt mer ni vill ha betalt för?
Ni kan ge mig två dollar till för att ni skrämde mig.
Stå stilla.
Det är sheriffen. Han har ett hagelgevär i handen.
Upp med händerna.
Ben?
Håll ett öga på honom.
Vad tjänar det till?
Han kommer tillbaka med de andra och befriar mig.
- Och dödar er. - Vi för er ut ur stan snabbt som ögat.
Här borta.
Sätt er.
Ta det här.
Jag har gjort mitt. Nu får det räcka.
Jag kom hit i affärer. Jag måste ta hand om mina djur.
- Du är vår bäste skytt. - Jag är inte utnämnd till vicesheriff.
Alla är utnämnda.
Jag kom hit för att träffa Mac. Jag hjälper er inte mer.
- Jag har inte tid, då mister jag allt. - Det går på ett ut.
Mac, vakta honom.
- Får jag tala med dig, Mac? - Vad gäller saken, Dan?
- Det gäller affärer. - Sätt dig.
Ju snabbare han försvinner från stan, desto bättre.
- Vi ska överlista dem. - Vi har några timmars försprång.
De tror säkert att vi tänker ta honom till Fort Huachuca.
Eller så tror de att vi tar honom till Benson.
Eller så tror de att vi sätter honom på 15.10-tåget till Yuma.
- Alla gånger. - Alex, låt mig tala till punkt.
Javisst.
Vi sätter honom på diligensen och ger oss av.
- Vart då? - Det är nu vi lurar dem...
Här ligger Benson...
Contention...
Och Fort Huachuca.
Det gäller sex månader. Innan dess måste det komma regn.
- Regn? Visst, alla skulle gilla det. - Det gäller bara 200.
Om du så var min bror, kan jag inte hjälpa dig.
Jag ska väl ge mig av hemåt.
- Hur mår frugan? - Bra, tack.
- Och pojkarna? - Bara bra.
Jag behöver två frivilliga. Får jag det?
- Till vad? - Det säger jag inte.
Två följer med Dave Keene, resten med fången.
- Får jag två frivilliga? - Vi vill veta vad som väntar oss.
- Det kanske inte är riskfritt. - Ingen vet vad som är riskfritt.
En man dog när han tittade på sin fru.
Min farmor slogs mot indianerna i 60 år, sen kvävdes hon av en bit paj.
- Får jag två frivilliga? - Jag betalar varje man 200 dollar.
- Jag ställer upp. - Du sa ju...
- Vill ni ha mig eller inte? - Det är klart. Ta det här geväret.
- Får jag en till? - Jag ställer upp.
Ta inte illa upp, men jag tror att det är bättre om det är nån annan.
Var lite hygglig, ge mig en chans.
Nån annan?
Dave, du har två man. Alex Potter och Dan Evans.
- Vart ska vi? - Så här ser planen ut.
Vi ska transportera honom hem till dig.
- Hos mig? - Det går på ett ögonblick.
- Avstigning, vi behöver diligensen. - Ni får stanna här över natten.
- Hämta fyra nya hästar. - Lyft ut Bill Moons.
Jag skickar honom med diligensen till Contention i kväll.
Raska på nu!
Kom nu!
Snabba på.
Får jag hela diligensen för mig själv?
Det var omtänksamt av er.
- Adjö, Emmy. - Adjö.
Jag skickar nåt till dig.
Tycker du om smycken? Då skickar jag det.
- Så kanske du inte glömmer mig. - Jag glömmer dig inte.
Jag har sett dem.
- Du vet vad du ska göra. - Jag ska försöka.
- Kan ni ge oss ett handtag? - Det är dags.
Lyft!
Kliv ur!
Det lyckades. De hämtar resten och sätter efter diligensen.
Där.
Maten är klar.
Ta ut det här till mr Potter.
Ni är välkommen att dela det vi har.
- Här är maten, mr Potter. - Tack, Matthew.
- Vet du var din pappa har drickat? - Nej.
- Vet du inte var han har kruset? - Nej.
- Det gör väl inget att jag frågar? - Nej, pappa sa att ni skulle göra det.
- Vi väntar alltid tills mor börjar. - Men vi lär inte andra bordsskick.
Ni bad inte bordsbön, det gör mor alltid.
- Hon kommer från San Francisco. - Hennes far var sjökapten.
- Han hade två egna fartyg. - Matthew, ät din mat.
Om han var här, skulle han skjuta er på fläcken.
- Nu räcker det. - Pappa kan också skjuta er.
Han kan träffa en puma på två kilometers håll.
Ät nu.
Väldans god stuvning.
Varför bad du inte bordsbön? För att han är ond?
- Gäller den inte onda människor? - Bordsbönen gäller alla.
Varför ber du inte då?
Herre, vi tackar dig för liv och mat.
Vi ber dig om den vishet som uppnås genom tystnad.
Jag blundade inte. Jag kikade, om ni skulle rymma.
Varför skulle jag rymma? Det här är ju gott.
- Ska jag dela köttet åt er? - Tack, det var snällt.
Är ni snäll och skär bort fettet?
Jag tycker inte om fett.
- Vad var det? - Jag tyckte att jag såg nån.
- De kan ha hört det. - Jag blev nog bara lite skakis.
Jag var i San Francisco en gång. Jag kände en flicka där.
Hennes far var också sjökapten. Hon hade intensivt gröna ögon.
Jag såg henne djupt i ögonen. Då ändrade de färg-
- blev flammande och gröna. Havets alla nyanser.
Lustigt att kvinnors ögon skiftar färg om natten.
Alice.
Gå in, Alex. Släpp honom inte med blicken.
Vad sköt Alex mot?
Varför satt du där och lyssnade på honom?
- Vad menar du? - Som om han var intressant.
Det är nåt som rör sig där nere.
- De vet väl inte att han är här? - De tror att han sitter i diligensen.
Matthew, Mark.
- Ja? - Hämta hästarna. De är sadlade.
Vad händer när de hinner upp diligensen?
De måste samla ihop gänget, så det dröjer till lunchtid.
Vid det laget är vi i Contention. De hinner ändå inte dit i tid.
Alex, skruva ner lampan. När hästarna kommer för du ut honom.
Det här är riskfriare än att rida med diligensen.
- Pojkarna är så stolta. - Vad?
Över dig. Deras far tar till fånga Ben Wade.
Såg du inte hur de tittade på dig vid middagsbordet?
Jag är också stolt.
Sätt honom på mitthästen. Alex, du rider först.
Jag är tacksam för gästfriheten, och mot er man.
Jag hoppas att jag kan skicka tillbaka honom.
Vad menade han med att skicka tillbaka honom?
Han bara pratade.
- Tror du att nåt händer pappa? - Han kommer hem med 200 dollar.
Det är mycket pengar.
Inte om han inte kommer tillbaka.
- Vad är det? - Kan jag se min fru härifrån?
- Nej, det kan du inte. - Det är därför jag är på gott humör.
- Vart ska vi? - Vi ska till Contention City.
Där ska vi sätta er på 15.10-tåget till Yuma.
Då vet jag var jag ska vänta på er om vi kommer ifrån varann.
Led hästarna. Vi vill inte väcka stan.
- Är det där vi ska vänta? - Ja, men ägaren blev rädd.
- Vad är han rädd för? - Jag har bokat rum på hotellet.
Vi kom i alla fall så här långt.
- Jag ser mig omkring. - Vi ses på baksidan av hotellet.
Kliv av långsamt, Wade.
Vi har förberett bröllopssviten.
- Är det nån i lobbyn? - En som sover ruset av sig.
Ingen får veta att vi är här. - Alex, håll utkik i utkanten av stan.
Vad kan hända? Jag sitter i princip redan på tåget.
Är det fyllot?
Det är rummet mot gatan. Nyckeln sitter i dörren.
Håll vakt i lobbyn. Alex varskor er om han ser nåt.
- Ni inger stort förtroende. - Klockan är inte 15.10 än.
Sätt er på sängen om ni vill det.
Du måste vara trött, Dan.
Sätt dig och och sov en stund. Jag kan hålla geväret åt dig.
Inte det?
Jag har inget emot dig personligen. Jag gör det för pengarna.
- Jag vet. - Men du ska veta en sak.
Om du överskrider de här 2,5 metrarna mellan oss-
- så trycker jag av båda piporna samtidigt.
Så det här är bröllopssviten?
Undrar hur många brudpar som...
Är det inte varmt här inne? Lite kvalmigt.
Får jag öppna fönstret?
Når du det därifrån?
Nej, det gör jag inte.
Jag öppnar det.
- Ska jag hjälpa till? - Sätt dig.
Du tar inga risker.
Var är din känsla för rätta tag?
Hemma hos min fru och pojkarna.
Det brukar finnas en käpp att ställa upp det med.
Den brukar stå nånstans i ett hörn.
Ser du? Där borta.
Just det.
- Känns det bättre nu? - Jag var tvungen att pröva dig.
- Jag trodde inte att du skulle skjuta. - Nästa gång gör jag det.
Jaså?
- Har ni sett nåt? - Inte ett dugg.
- Är det lugnt här? - Som i graven.
Kom ni hit för att ta ett glas?
Det är första gången nånsin jag inte vill ha det.
Rädd?
- Vilket rum är han i? - Övervåningen, det mot gatan.
Tro inte att jag är så rädd att jag inte klarar uppgiften.
Säg till Dan att han kan lita på mig ända till slutet.
Jag rider tillbaka ut och håller utkik.
Hur länge har han legat där?
Jag vet bara att han frågade efter en storväxt kvinna i lila hatt.
- Han sover länge. - Det kan man lugnt påstå.
Hur mycket pengar tjänar du? Inte mycket, väl?
- Tycker du att det angår dig? - Ja.
Varför det?
Du måste vara i knipa eftersom du gör det här.
- Hur mycket betalar de dig? - Tvåhundra dollar.
Det är mycket pengar.
Vad sägs om att tjäna det dubbla och bespara dig besväret?
- Hur skulle det gå till? - Lägg ner geväret och låt mig gå.
Det är värt 400 dollar för mig.
Det är väl onödigt? Du är ju säker på att dina män ska rädda dig.
Ja, det gör de. De kommer allt.
Men du förstår, jag är den fridfulla typen.
Vill du se en fridfull syn? Du kanske känner igen nån.
Mrs Moons går längst fram.
Den unge mannen är hennes son Bob.
Hon hade en son till. Diligenskusken Bill Moons.
Du kanske minns honom?
Ja, det gör jag. En hetlevrad karl.
- Inte resonabel som du. - Det kan du skriva upp att jag är.
Jag är så resonabel att jag låter dig gå.
Men det blir strax före 15.10 och med ett hagelgevär i ryggen.
Jag märker att du har huvudet på skaft.
Och jag vill inte moraliskt fördärva dig.
Det var vänligt av dig.
Vet du vad? Jag vet vad som bekymrar dig.
Jag tror inte att du skulle låta en mördare gå fri.
Men Bill Moons drog först.
Det betyder att det var självförsvar.
Jag går inte omkring och bara skjuter ner folk.
Det är inte snyggt.
Jag är diskret, som du.
Om du är diskret som jag, håll då tyst som jag.
- Går klockan rätt? - Ja.
- Varför väckte ni mig inte? - Ni bad mig inte göra det.
- Har det kommit nån hit? - Hotellgäster?
- Har nån främling kommit till stan? - Inte sen ni somnade.
- Hon kommer inte. - Vem skulle ni träffa?
Min fru. Hon gav sig av med en resande.
Jag trodde att de skulle ta in här.
Kan man tänka sig! Min gav sig också av.
Varför gör de det?
Ingen aning. Jag var hygglig mot min, slog henne aldrig för hårt.
Jag går ut och väntar.
Kommer hon inte snart, ger jag mig av.
Jag skulle gärna vilja få tag i henne.
Tack.
Tre års torka är inte så farligt, Dan. En gång hade de tio års torka här.
En stor samling behöver inte oroa sig för torka. De har gott om vatten.
Med pengar kan man köpa nästan vad som helst.
Kanske det.
Kofösare som vi ska inte hålla på med sånt.
Vi försöker lyckas, men råkar bara illa ut.
Man måste ha pengar. Har du funderat på att ta in en kompanjon?
- Jag jobbar ensam. - En tystlåten kompanjon, med pengar.
Låt säga...
- 7 000. - Tror du att det är mitt pris?
Med 7 000 dollar kan du göra allt du drömt om.
Tänk på saken, Dan. Ingen behöver få veta det.
- Du kanske vill ha mer? - Kanske det.
Kör till.
- Säg till när du har bestämt dig. - Det ska jag göra.
Vad får det vara?
Whisky?
- Gick allt bra? - Ja.
- Ni hann inte vänta på prästen. - George läste en bön.
Riktigt bra dessutom.
Tråkigt att inte fler var där och kunde höra det.
Det är illa ställt när chefen inte går på begravningen.
Jag kan förklara...
Särskilt när personen försökte skydda sin chef.
Gud välsigne honom.
Ni, däremot, behöver svalka er själ på en varmare plats än den här.
Säg till om du behöver hjälp att bestämma dig.
- Kan jag lita på dig? - Om de 7 000?
Hur vet jag att jag får dem?
Därför att du får tio.
Det blir enklare så, jag räknar i tiotal.
Gör mig en tjänst. Tala inte med mig på en stund.
Visst.
Det skulle underlätta för oss båda om vi klarade upp det här.
Håll mun!
- Är vi inte kompanjoner? - Inte ens i närheten.
Fem i tre kommer vi att vara mycket närmare varann än du tror.
- Vem är det? - Butterfield. Jag kommer med kaffe.
Låt geväret ligga!
Han fick reda på det och hotade mig. Han har druckit.
Ska ni till Yuma med 15.10-tåget? Jag ska bespara alla en lång resa.
- Skjuter du, blir du hängd för mord. - Stå stilla!
Ge mig revolvern.
Ge mig den, annars trycker jag dig rakt genom väggen.
Du är ju riktigt bra.
Tänk om nån hörde skottet?
Nu ska ni inte klandra er själva. Det är inte ert fel.
Samma sak hade hänt i Benson eller Huachuca.
Vart ni än hade fört mig, skulle nån rida efter hjälp nu.
När nån av oss åker fast räknar vi ut vart de för honom.
Sen skickar vi ut en man till varje plats för att vänta och hålla utkik.
Men oroa er inte för mycket. Han hinner kanske inte tillbaka.
Det gör han inte, det är omöjligt.
Vad ska vi göra, Dan?
Om jag var som ni, skulle jag skaffa hjälp. För säkerhets skull.
Moons, är ni med på det?
Tänker ni hjälpa Dan att sätta mig på tåget?
- Butterfield gör det inte. - Jo då.
Det har du mitt ord på. Jag går med hela vägen till stationen.
Vi får väl se.
- Jag såg en man rida ut från stan. - Vi vet. Fortsätt hålla utkik.
Hämta sheriffen. Säg åt honom att samla ihop så många man han kan.
Sheriffen är inte i stan.
Han följer en fånge till Tucson.
Vi gör det utan honom. - Mr Moons, är ni med?
Om det är jämna odds, javisst.
Det är var mans plikt.
Men Wades gäng är en tuff samling.
Jag måste tänka på min mor. En son nyss begraven...
Ge dig av.
- Jag kan säkert skaffa hjälp. - Fem man skulle räcka.
Då har vi en chans.
Det borde vara lätt att få med fem man i en så här stor stad.
Det börjar bli tomt på gatan. Alla går inomhus.
De tror väl att ett oväder är på väg.
- Några nyheter? - Inte ett ord.
Kan de ha fått reda på vart Alex och Dan förde Wade?
Jag tänker inte ta den risken. Kanske hinner jag fortfarande.
Jag tycker om kvinnor som sjunger. Gör du det, Dan?
Det liksom hindrar en från att arbeta för hårt.
Man får ro i sinnet.
Hon måste förstås inte sjunga.
Dan, vad visar klockan på?
Nästan halv tre.
Då har du en halvtimme på dig att bestämma dig.
De kommer inte att gå raka vägen hit upp.
Gör de det, så dör du.
Ja. Därför väntar de tills vi går till stationen.
Nej, jag tar och vilar en stund.
Vi har skaffat hjälp - fem man. Vi är åtta sammanlagt.
Vänta i lobbyn. Se till att ingen börjar skjuta.
Vi gör inget förrän de försöker ta sig in.
- Klockan är nästan halv tre. - Jag vet!
Vad sa han att klockan var?
Halv tre.
När jag åt middag med er igår kväll-
- så satt jag där och funderade.
En dag kanske jag vill ha en fru.
Det måste vara fint att ha ett par pojkar som man kan rida ut med.
Och en sån kvinna.
Varje kväll.
Riktigt nära.
Det måste vara fint.
Jag skulle behandla henne bättre än du.
Hon skulle få mer mat, finare kläder.
Och hon skulle inte behöva arbeta så mycket.
Hon var säkert hemskt vacker innan hon träffade dig.
Håll mun! Ett ord till och jag skjuter dig!
- Nej, det gör du inte. - Jag säger att du försökte fly.
Tror du mig?
Kanske det.
Titta ut genom fönstret och se om de har kommit än.
Det är väldigt lugnt och stilla, eller hur?
Alla går in från gatorna.
De vill väl komma undan värmen.
Dan! De kommer.
Butterfield väntar i lobbyn med några man.
De är på väg.
- Hur många är de? - Jag räknade inte.
Gör er redo.
- Ben, är allt väl? - Vad ska jag säga?
- Vad menar du? - När ska jag säga att du släpper mig?
Säg att du skriver till dem från Yuma.
Charlie, bjud killarna på ett glas. Vi kommer snart.
- Han kanske dödar dig. - De dödar oss först.
Tala om vad som händer om vi hör skott.
Han vet.
Er tur, general.
- Vad ska jag säga? - Nåt förnuftigt.
Inte bara för egen del, utan för hela familjen.
Du är inte lite rubbad.
Titta ut.
- Vill du inte se dem? - Jag ser dem snart nog.
Dan...gör det inte svårt för dig själv.
Du behöver bara släppa revolvern och låta mig gå ut genom dörren.
- Hör på... - Varför kramar du klockan?
- Säkert att ingen får veta nåt? - Det hindrar ändå inte tidens gång.
Bli inte så rädd. Du kanske gör nåt dumt.
- Han sa att de bara var några få. - Jag räknade inte med en uppgörelse.
Kom.
Vänta lite.
Vi behöver er hjälp.
Där är en av dina män, Dan.
Vad är klockan nu? Vad tror du att den är - 14.40?
Det var den förste av dina män som sviker dig.
Alla kommer att göra det. Jag förstår dem.
Jag betalar er 50 dollar var. Vill ni att vi ska bli dödade?
Var så snälla, jag ber er.
- Jag bönfaller er. - Vi vill inte svika er.
Det här hände i Bisbee. Varför tog ni hit era problem?
Vi har familjer. Alla här är familjefäder.
Dan är också familjefar. Jag också, på sätt och vis.
Vi ger oss av.
Alla vill leva.
- Butterfield kommer att svika dig. - Nej, han stannar.
Han är bara människa. Fem i tre kommer han att lämna dig i sticket.
Vad tror du att du kommer att dö för?
För att Butterfield förlorade sin guldlast?
För att en kusk fick det han förtjänade?
Jag går och pratar med Dan. Ni håller utkik härifrån.
Släpp den!
Dan, taket!
Ta väl hand om honom.
Dan, öppna.
- Vad hände med Alex? - Jag hörde skottlossning.
- Sen bar de honom till hotellet. - Dan!
Då återstår bara ni två.
Skjuter de ett skott till, dödar jag dig. Säg till dem det.
Charlie! Du har ett skott på dig. Se till att träffa.
Det blir på väg till stationen.
Se efter vad de gjorde med Alex.
Hör på, Dan. Jag gör det inte, det är vansinne.
Vad hände med Alex?
Du behöver inte känna dig tvungen att göra det.
Alex är död.
Oddsen har visst förändrats. Nu är det en mot sju.
- Du är inte tvungen att göra det. - Du gör bäst i att lyssna på honom.
Du är en lyckans ost, Dan, som har en sån kvinna att komma hem till.
Alex.
Dan?
Var är du?
Här. Om han rör sig en tum, trycker ni av båda piporna.
- Dan, var är du? - Alice.
- Hörde du åskan? Det blir regn. - Om du gör det här för min skull...
- Om jag sa nåt igår... - Allt kommer att grönska.
- Var inte envis. - Jag hörde åskan.
Det var inte åskan. Och det blir inte regn heller.
Om jag har sagt nåt som får dig att tro att jag beklagar mig-
- så är det inte så. Jag älskar allt. Varenda minut.
Alla bekymmer, allt arbete, livets alla svårigheter.
Du får dina 200 dollar ändå.
- Gör det inte. - Jag är tvungen.
För pengarnas skull? För min skull?
Varför? Jag vill inte ha en hjälte, jag vill ha dig.
Jag skulle inte göra det om jag inte var tvungen. Jag hörde Alex skrika.
Stans fyllo offrade sitt liv för att folk ska få leva i fred tillsammans.
Det är det minsta jag kan göra.
Gör det inte. Snälla, gör det inte.
Jag har aldrig kunnat ge dig särskilt mycket.
Inga smycken. Ibland inte ens mat till hela familjen.
Det här blir kanske nåt värt att minnas.
Vad menar du? Tror du inte att du klarar det?
Jo, det är klart. Klockan tre går jag till stationen.
Vad menar du, då?
Pojkarna kommer alltid att minnas när deras far tog Ben Wade till stationen.
Gå ner så länge. Jag kommer strax.
Det är dags, Wade.
Jag tar ut honom bakvägen. Stanna här med Alice.
När vi närmar oss boskapsfållorna-
- kör ni min fru härifrån så fort ni kan.
Som ni vill.
Oroa dig inte. Jag kommer hem så fort jag har fört honom till Yuma.
Jag väntar på dig.
Ett skott till och jag dödar dig.
Jag sa ju att du bara hade ett skott på dig. Nästa måste träffa.
Där är de!
- Nästa hörn blir svårt att passera. - Omtänksamt av dig.
Går du först, får du kulan i synen.
Går du sist, får du den i ryggen.
- Det gick ju bra. - Ja.
Stopp.
En av mina män är där uppe på taket.
Du kan väl vinka till honom?
Det är punktligt.
Då slipper jag vänta.
Du hinner fortfarande slippa undan det här.
Gå över gatan. Nu!
De är på väg mot tåget!
- Varför stannar du? - Fly innan de dödar dig.
Gå.
Som du vill.
Det är inte långt. Det borde vi klara enkelt.
- Säg till dem att visa sig. - Gör det själv.
Beklagar, Dan. Du försökte verkligen.
Vi hoppar på resgodsvagnen.
Stanna där!
Ducka, Ben!
Kasta dig ner, jag dödar honom!
- Nu sticker vi. - Hur vet jag att du hoppar?
- Varför gjorde du det? - Jag gillar inte att stå i skuld.
Du räddade mitt liv på hotellet.
Dessutom har jag rymt från Yuma förr.
Mitt jobb är avslutat när jag fört dig dit.
Ansvarig utgivare: Pia Grünler